Дејан Мировић: Даме и господо, данашња конференција ће за тему имати најважнију област у Републици Србији, а то је пољопривреда. Као што знате, а показали су и штрајкови и све што се дешава са нашим пољопривредницима већ десетак година, индивидуални пољопривредни произвођачи су дошли у безизлазну ситуацију. Катастрофална политика владе је, под патронатом свемоћне и безалтернативне Европске уније, довела до тога да наша пољопривреда буде на најнижим гранама у последњих неколико деценија. Детаље ће вам саопштити председник Савета за пољопривреду Српске радикалне странке, господин посланик Милорад Крстин. Изволите.
Милорад Крстин: Хвала. Српска радикална странка, као и сваке године кад је време жетве и откупа пшенице и јечма, упозорава да ће се приликом откупа поновити сценарио из прошлих година, када су складиштари и млинско-прерађивачке индустрије наметнули цене које нису покривале ни најосновније трошкове производње. Процене Владе Србије, на челу са ресорним Министарством пољопривреде, да ће просек рода пшенице у 2011. години износити шест тона по хектару су апсолутно нетачне. Просек ће максимално износити између 3,5 и 3,8 тона пшенице по хектару.
Да би се то избегло, влада мора да престане да буде неми посматрач и да хитно наложи Робним резервама да откупе око 250.000 тона пшенице по цени која покрива трошкове производње и која не би смела да буде нижа од 20 динара. Ову калкулацију су правили еминентни стручњаци који се баве агро-бизнисом, а уједно иза ове цене стоје Задружни савез Војводине и Задружни савез Србије. Уколико се то не уради, наставиће се тренд смањивања житних површина, што ће неминовно довести до несташице пшенице. Цена брашна и хлеба, самим тим, биће повећена.
Тајкуни и моћници који у овој кризној економској ситуацији могу да плате пшеницу, а ту предњачи „Викторија група“, односно Ружица Ђинђић и Милија Бабовић, до јуче су нудили „Војводина аграру“, удружењу које окупља веће произвођаче пшенице, скандалозно ниску цену, између 15 и 16 динара по килограму. Због тога Српска радикална странка тражи баш од Робних резерви да откупи тих 250 000 тона по цени од најмање 20 динара, како би натерали тајкуне да не изађу са минималним ценама.
Дејан Мировић: Да ли има неких питања? Ако не, додао бих да је очигледно да је реч о једној врсти спреге домаћих тајкуна, о којој је господин Крстин причао, и погубне политике Европске уније. Овде се сакрива од јавности да земље источне Европе које су нове чланице Европске уније, до 2013. године немају право да имају исте субвенције у пољопривредној области као земље Западне Европе. То значи да мит да ће нам пољопривреда процветати у Европској унији нема никакве везе са стварношћу. Ако Европска унија или Европска економска заједница ишта ради, од свога постојања, то је да даје субвенције француским, холандским, немачким и сличним произвођачима, и то се неће променити докле год је на снази овакво устројство Европске уније. Видели смо да чак ни произвоћачи у Пољској, Чешкој, Бугарској и тако даље, не добијају субвенције као они у Француској. Потпуно је илузорно очекивати да ће Република Србија имати бољи третман, а убеђен сам да ћемо имати још гори третман него земље источне Европе. Шта то у пракси значи, видели смо на примеру Бугарске. Она је некада била највећи извозник пољопривредних производа у источној Европи, а сада их увози.То је оно што нам доноси мит да Европска унија нема алтернативу. Захваљујем.
0 КОМЕНТАРА
ТВОЈ КОМЕНТАР